George tilhører York, og Anne er min fiende.
Vent til det er en klar vinner.
Da minner du om din evige troskap til det ikke tjener deg lenger.
- Hvor er far? - Han døde på slagmarken.
- Jeg vil treffe mor. - Hun har forlatt deg.
Er Henry døende?
Jasper flykter med Henrik.
Gi aldri opp. Det vil ikke jeg gjøre.
Slutt fred med huset York slik at han får komme hjem.
- George er visst lojal mot din mann. - I dag.
- Er jeg ikke en forræder? - Elsker du meg og kongen?
La oss håpe Edvard nøyer seg med det. Jeg tar deg til søsteren din.
Jeg vil gjerne se Isabella.
Anne Neville.
Deres Majestet, jeg ber om Deres nåde.
Jeg ønsket ikke å forråde Dem. Far ga meg til Margaretas sønn.
Hun befalte meg å bli med. Jeg hadde ikke annet valg enn å lyde.
Du vet at Margareta er beseiret og aldri vil kjempe mot meg igjen?
Og at hennes krav var ugyldige?
Jeg vet det nå.
Det er nok for meg. Jeg tilgir og benåder deg.
Du er velkommen her ved hoffet hos din søster.
Deres Nåde.
Jeg er takknemlig for Deres barmhjertighet.
Min mor er fortsatt på et fristed.
Det stemmer, og der har hun valgt å bli.
London, 1471
- Isabella. - For en barmhjertighet kongen viste.
Du skal være min hoffdame og hjelpe meg å velge klær og kjemme mitt hår.
Det blir akkurat som da vi var små.
Bortsett fra at mor er fengslet og far er død.
Mor er ikke i fengsel. Hun er på et fristed.
Det er ikke som kongen sier at hun har valgt å bli der.
- Mor skriver og ber om hjelp. - Hjalp hun deg da far ble beseiret?
Mor skriver til meg også, daglig, og stadig mer bønnfallende.
Ignorer henne. Kongen må ikke ha noen tvil om vår lojalitet.
Svigerinne.
Anne er så bekymret.
Hun har lidd mye. Du er trygg her og blir tatt vare på.
- Jeg er utpekt til din verge? - Min verge? Det er ikke mulig.
- Jeg er gammel nok til å være enke. - Du er enken etter en forræder.
Edvard benådede henne uten tvil til tross for alt Warwick gjorde.
Edvard gjorde det han måtte gjøre.
England trenger fred. Alt annet kommer på andreplass.
Stå ikke der som et spøkelse. Kom, så får du sy i de siste gulltrådene.
Har jeg en medgift?
Medgift? Drømmer du allerede om å gifte deg?
Nei, selvfølgelig ikke. Jeg vil bare forstå.
Klart du har en medgift. George tar seg av det økonomiske.
For meg?
Når tiden er inne for å gifte deg ordner George med medgiften.
Og hvis jeg ikke gifter meg? Hvis mor dør uten at jeg gifter meg?
Hva skjer med arven min da?
Forstår du ikke, Isabella? Yorkbrødrene vil ta over mors rikdom.
- Du tar feil. - Det er derfor Rikard tok meg hit.
Det er derfor George er min verge.
Si ikke slik om Yorks sønner.
- Det er et komplott. - Stille, du fabler.
George holder meg fengslet til mor dør.
Gå på rommet ditt. Du biter som en rabiessmittet hund.
Du hører ikke hjemme blant damer. Gå.
Og vis deg ikke igjen før du har akseptert situasjonen.
Nei, ikke akseptert. Du skal være takknemlig.
Med sine siste åndedrag sa min mann at jeg må forsones med dem.
Må jeg det?
Er det eneste måten å få tilbake sønnen min, å slutte fred med York?
Jeg trenger et tegn, fader.
Et tegn på at Gud hører meg selv i min svakhet.
My lady, jeg ville ikke avbryte Deres bønn.
Jeg kunne ikke vente lenger. Deres mor, lady Beauchamp, er syk.
Ære være Gud.
Margareta, gråt ikke. Jeg fortjener ikke dine tårer.
Jeg feller ingen. Det er innestengt og lukter råttent kjøtt.
Jeg er redd. Vil du gjøre det enda verre?
Jeg vil ingenting.
Min elskede sønn burde stått på kne her.
Slik at jeg kunne holde hånden min mot hans lepper. Men det er bare deg.
Jeg får ingen ro før du tilgir meg.
Tilgir deg?
For den forbrytelsen du anser meg skyldig i.
Vil du vaskes ren fra synder som du ikke bekjenner?
Er det fortsatt hellige ordre?
Hater du meg fortsatt fordi du ikke fikk gå i kloster?
Du lot et barn utføre en kvinnes plikt.
Det var Guds vilje at du skulle føde en Lancasterarving.
Det forstår jeg godt. Mitt mål er hellig.
Jeg har viet mitt liv til det.
Men du ville bare oppdra sønnen din.
Var det det du lengtet etter?
Men du ville også gifte deg med Jasper Tudor og bli dyrket.
Du kjemper for å forsone din fromhet med din forfengelighet.
For en forfengelighet. Du ville gifte deg av kjærlighet.
Hvordan ville det gagnet ditt mål?
Du burde være takknemlig. Jeg reddet deg fra deg selv.
Gud tar deg på denne sabbatsdagen.
Og da vil jeg fødes på ny.
Margareta.
Margareta...
Kom, min prins.
- Snart er han etablert på Ludlow. - Ludlow Slott?
- Skal vi bo i Wales? - Ikke vi, men sønnen vår.
Når han er fylt to. Han er prins av Wales, og må ha hoffet sitt der.
Hva skal Wales med en barneprins?
Folket må lære seg å elske ham.
- Da kan vi vinne deres troskap. - Nei. Jeg gir ikke bort sønnen min.
Sånn er det å få en prins. Det gjelder å velge riktig verge.
Da velger jeg verge. Jeg bestemmer hvem som skal oppdra ham.
Han skal ikke bare oppdras, han skal bli konge.
For det, er du antakeligvis ikke best egnet.
De får ikke gå.
Jeg tar dere begge to.
Sommer. En tid for tankeløs fornøyelse.
George er aldri tankeløs.
Han skal ikke ha noe å gjøre med sønnen min.
- Vil George skade ham? - Jeg vet ikke.
Kanskje det bare er smerten i å måtte skilles fra ham.
Da du giftet deg inn i kongehuset, ble deres skikker dine.
Det forstår du like godt som Edvard.
Jo nærmere han kommer brødrene, desto fjernere føles han fra meg.
Vi har glidd fra hverandre siden...
- Siden han kom fra slagmarken. - Så langt fra hverandre er det ikke?
Hva? Hvordan kan du vite det?
Din mann er fertil som en okse.
Etter hver seier, kommer det et barn.
- Jeg har ikke fortalt det til ham. - Så fortell.
Glem bekymringene. Fortell din mann de gode nyhetene.
Takk. Takk, du muntret meg opp.
- Men jeg må ha gjort deg trøtt. - Nei, det gjør du aldri. Gå nå.
Elisabet... Elisabet!
Jane Shore. Hele hoffet kjenner henne.
- Jeg vet ikke hva det betyr. - Har du spurt Edvard?
Hva skal jeg si?
Han er konge og har en konges lyster. Du kjenner hans natur.
Hor er bare en sport for Edvard, som jakt eller turneringer.
- Hun er annerledes. - Du er dronning.
- Hun fortjener ikke engang å nevnes. - Han liker henne. Jeg så det.
Isabella.
Kjære Jasper. Min mann, sir Henry Stafford, har dødd av sine skader.
Min mor har også gått bort.
Jeg er nå enke, og ingen kan lenger tvinge meg.
Skal jeg komme til dere?
- Jeg vil treffe mor. - Ikke skap deg, Anne.
- Jeg trenger bare en hest. - Ikke i dag, Anne. Ingen hest i dag.
Min datter, du har ikke svart meg.
Bruk din innflytelse for å gi meg friheten og eiendommene mine tilbake.
Min kjære make.
Jeg må holde et øye med Anne. Hun blir stadig frekkere.
Anne blir ikke med på festlighetene.
- Ikke i det hele tatt? - Anne får ikke dra noe sted.
Og hun gjør ingenting uten min tillatelse.
- Jeg tar henne gjerne med meg. - Slutt.
Anne er oppbragt. Jeg vil ikke høre beskyldninger om å være fengslet.
Eller anklager om ting som allerede er bestemt.
Vi kan ikke skjemmes ut foran hver engelske adelsslekt.
Nei, det er klart.
Hun får bli på rommet sitt.
- Får hun gå i kirken? - Selvfølgelig.
Kanskje det gjør henne mer ydmyk.
Anne.
Du skulle føre meg i trygghet.
- Slipp meg. - Er du fornøyd med å være fange her?
Selvfølgelig er jeg ikke det.
Kom til barlindgården etter middag. Jeg venter på deg.
Barna kommer snart.
Mor?
Unnskyld, jeg hørte ikke at du kom.
- Nei, takk. - Er du syk?
Nei, jeg har bare sovet dårlig.
Jeg tror jeg heller vil hvile enn å danse.
Og gå glipp av julefeiringen?
Ett års hoffsladder på én kveld. Du må være syk.
- Jeg sender etter doktoren. - Nei.
Jeg trenger ingen lege.
Det er ingenting en lege kan se på.
Og takk og lov, ingenting en dåre med kniv kan skjære bort.
Hva er det, da?
Hjertet mitt. Det slår rart.
Det hopper over slag og sakker hen.
Det kommer ikke til å slå sterkt igjen.
Hva mener du?
Vær beredt. Jeg kommer ikke til å være her så lenge til.
Kong Edvard og dronning Elisabet.
Bror.
Anne.
Unnskyld meg. Jeg trodde at jeg førte deg i sikkerhet.
- Jeg ante ikke følgene. - Forstod du ikke at jeg var fanget?
I et halvt år så ingen andre enn min søster og hennes hoffdamer meg, -
-dag etter dag, uke etter uke.
- Lurte du ikke på hvor jeg var? - Jeg ikke bare lurte.
Jeg spurte etter deg, men fikk alltid høre en unnskyldning.
Det er sant. Til jeg krevde å få se deg og George nektet.
- Hva sa han at jeg led av? - Sorg.
George sa at du sørget over din mann og ikke kunne gå ut blant menn.
Det bekreftet mine mistanker: at han holdt deg unnagjemt.
Det gjør han til min mor dør.
Da vil min verge George tildeles hele Warwick-arven.
Hvis han kan holde meg innelåst og ugift, får han alt.
- George... - Det er ikke bare din gniene bror.
Min søster står i ledtog med ham.
Hun er min fangevokter og lar hoffdamene vokte meg.
Jeg vil være innelåst til de har brutt meg ned og jeg gir meg.
Anne, du må blidgjøre George for å vinne frihet.
Lat som du liker George. Smiger funker alltid.
- Han faller alltid for smiger. - Slik som Isabella.
Da får du i det minste en viss frihet.
Til jeg kan be kongen om å frigjøre deg fra Georges formynderi.
Vil du spørre kongen for min skyld?
- Ja. Hvis du ønsker det. - Hvorfor vil du gjøre det?
Hva tror du?
Du kan ikke forlate meg nå.
- Har du vondt? - Nei.
Det eneste som plager meg er at du plages.
Hva ser du? Fortell, jeg må vite.
Hvordan er fremtiden vår? Hvordan er min og Edvards framtid?
Dere får en gutt til. Den saken er jeg sikker på.
Og for en gutt det blir. Det er jeg også sikker på.
Bli frisk og bli hos meg, så du får se ham bli født.
Du har alltid vært ved min side. Jeg hadde ikke vært her uten deg.
- Vi hadde ikke vært her uten deg. - Men her er du.
Gjennom deg og dine barn har jeg skapt en slekt av konger.
Dronninger også, tror jeg.
Jeg er ikke klar.
Det er ingen.
Kjære Margareta, jeg kondolerer-
- og håper at du finner trøst i at din sønn er trygg og vokser seg sterk.
Det er ikke behov for deg her. Du hjelper Henrik best i England.
Det er dystre tider for Lancaster, men vi må være standhaftige.
Ha ingen tvil. Fordoble ditt arbeid for vår Tudor-konge.
Din tjener, Jasper.
Sir Reginald.
Jeg vil gifte meg med en York.
Jeg vil at du drar til hoffet og diskré fremfører en forespørsel.
Selvfølgelig. Hvem gjelder det?
Kun en av kongens nærmeste vil være verdig for meg.
Kan jeg spørre hvem av kongens menn De tenker på?
- Hans bror. - George av Clarence?
Nei, din dåre. Rikard. Han er ikke lovet bort.
Jeg tror ikke at jeg sikter for høyt.
Du hadde rett om mor. Jeg kan ikke redde henne.
Jeg begynner å bli vant til livet her.
Det var tøft i begynnelsen, men...
Det ser vakkert ut på deg.
Du har den perfekte huden for det.
Oppfører du deg slik, trenger du ikke tilbringe så mye tid på rommet.
Morder.
- Leder du jakten? - Jeg kan knapt gå.
- Har kongen gitt etter om barnet? - Nei, det har han ikke.
Han vet hva du syns George. Han velger ham ikke mot din vilje.
- Og Rikard... - Du må ta vare på ham, Anthony.
Du er den eneste jeg stoler på, samme hva de sier. Gjør du det?
Det er det klart jeg gjør.
- Jeg skal beskytte ham med mitt liv. - Vi håper at det ikke blir nødvendig.
Der.
Lady Beaufort er hengiven mor til den siste lancastriske arvingen.
Det eneste lady Beaufort ønsker seg er fred i England.
- Du rømte. - Hva er i så fall fangenskap?
Gikk jakten bra? Jeg så deg ikke bak der.
Ja, vi hadde interessante saker å drøfte.
- Et tilbud å diskutere. - Hvilket tilbud?
Et giftemålstilbud.
- Fra Margareta Beaufort. - Hun er jo eldgammel.
Eldgammel, stygg og fanatisk.
Kanskje det. Og en av Englands mest formuende kvinner.
Hvis det er slik du vil gifte deg, er du ikke så ulik din bror.
Anne.
Hvis jeg ikke var fanget, og eiendommene mine ikke stjålet, -
- kunne jeg også ha giftet meg med hvem jeg ville.
Jeg antar at du ikke har spurt kongen?
Når muligheten dukker opp. Du kan stole på meg.
Det er greit. Drøft tilbudene dine. Jeg trenger ingen hjelp.
Jeg har lært meg å stole på meg selv.
- Svoger, kan vi prate? - Selvfølgelig.
Hvordan går jeg frem hvis jeg vil gifte meg?
Ditt sørgeår er ikke over, Anne. Det er upassende å snakke om dette.
Jeg vil bare ha en avklaring om min posisjon.
Din posisjon? Spørsmålet om giftemål gir deg visst mye bekymringer.
- Anne, hva gjør du? - Jeg kan ordne en klosterplass.
Ja, det skulle passe deg vel. Det er bedre enn at du blir her.
Lar du ham sende meg til et kloster?
- Gå til rommet ditt. - Ser du ikke hva han gjør?
Han sperrer meg inne, slik som mor. Du får aldri se meg igjen.
Isabella!
- Hertugen av Gloucester takket nei. - Rikard var uansett uegnet.
Han er trofast som en gris. Trofast som en hund.
- Det fins en annen mulighet. - Hvem da?
Han er ikke i slekt med kongen, men så nær ham som det går.
- Lord Stanley. - Den overløperen.
Han gikk over til York etter Towton. Hva skal jeg med en forræder?
Det er snarere strategi enn forræderi.
Ved hvert slag tar Stanley og broren parti for hver sin side.
Slik står alltid en Stanley på de seirendes side.
Få til et møte.
Det er flere nyheter fra hoffet.
- Om Jacquetta, dronningmoren. - Hva er det med henne?
Da jeg dro, var det ikke forventet at hun skulle leve ut uken.
Umulig.
I hennes arsenal av besvergelser må noe kunne hindre hennes død.
Det virker ikke slik.
Hvilke hensikter har du med Anne Neville?
Hvordan det? Hva er dine?
Hva tror du?
Hun tiltaler deg ikke, så ditt motiv kan ikke være mer hederlig enn mitt.
Du kan kanskje lure Edvard, men ikke meg.
Hold deg borte fra Anne Neville.
Dronningen har utsett Anthony Rivers til prins Edvards verge.
Deres Nåde, for et sammentreff.
Vi snakket akkurat om Deres mor og håpet de fæle ryktene er...
En overdrivelse.
Kan jeg stå til tjeneste med noe?
Nei, takk.
God aften.
Lette De etter Deres mann?
Jeg tror han er hos Jane Shore.
Vær så snill, vent et øyeblikk.
Det er til Rikard, hertugen av Gloucester. Vi er barndomsvenner.
Kom til hagen
Ta det med deg. Du må gi ham det i kveld.
- Anne. - George vil sende meg i kloster.
Jeg burde ikke ha konfrontert ham. Nå er alt håpløst.
Nei, det er ikke håpløst. Men du kan ikke dra tilbake.
George vil ikke tvile med å gjøre truslene til virkelighet.
Å flykte er kanskje din eneste utvei.
- Da flykter jeg. - Anne, du må være sikker.
Jeg er sikker. Jeg er ikke den lille jenta du kjente lenger, Rikard.
Margareta av Anjou lærte meg å ikke tvile.
Hun sa at jeg iblant må se hva som er best for meg selv-
-og gå den veien uten frykt.
Anne.
Ja?
Vil du gifte deg med meg?
Da får du formuen min.
Hvis jeg gifter meg med deg blir alt som er mitt ditt.
Det stemmer. Det vil gjøre meg rik.
Og du ville bli kongelig hertuginne og jevnstilt med søsteren din.
Men jeg vil bli en trofast make, for jeg elsker deg.
Elsker du meg virkelig, Rikard?
Ja.
Det har jeg kanskje alltid gjort.
Anne.
Vil du gifte deg med meg?
Ja.
Anne?
My lady. Lord Thomas Stanley.
Lady Beaufort.
Jeg håper jeg vil behage Dem som hustru.
Min tanke var at vi begge kunne gagnes.
Det var en klok tanke.
Min rådgiver gjorde det vel klart at jeg ønsker en plass på hoffet?
Det gjorde han.
Fremførte han mitt ønske om å ikke få noe avkom i vårt ekteskap?
Ikke vær bekymret. Dine åndelige gaver ble understreket.
- De vil leve som en nonne. - Jeg håper at det passer Dem?
Jeg har allerede sønner. Jeg trenger ikke å prøve å få en til.
- Si meg, hvor gammel er Deres sønn? - Han er femten.
Deres sønns krav på tronen er ubestridelig.
Det er ikke rart at Edvard vil ha ham der han er.
Bare med kongens gunst kan jeg få sønnen min hjem.
Det kan ikke tvinges frem Jeg skal se hva jeg kan gjøre-
- og hva Deres sønn etterhvert kan tilby meg.
Jasper kan Edvard ikke forsones med. Henrik må forlate ham.
Jeg var vel tydelig på at De er tvunget til å tjene huset York?
Kong Edvard og dronning Elisabet.
De må ta plass i dronningens hoff-
- og agere som en lojal og trofast medlem av huset York.
Det kan ikke være den minste tvil, fra første til siste dag.
- Er jeg velkommen ved hoffet? - De er klare til å lege gamle sår.
Da skal jeg være tålmodig og streve etter å vinne deres gunst.
Min egen bror! Hun har rømt med ham. Det er et svik.
Et slu og hensynsløst svik.
Det er ikke hans rett. Jeg er vergen hennes.
Hvis han ville gifte seg, burde han ha spurt både meg og deg om lov.
- Hvorfor smiler du? - Jeg kan ikke la være.
- Du spurte ikke meg om Isabella. - Det er ikke det samme.
Deres Nåde, jeg ber om velsignelse til å gifte meg med Anne Neville.
Sa du bare at du elsket henne?
Edvard er konge. Det er hans beslutning.
- Ikke nå. - Dronningen føder før tiden.
- Det er mulig hun ikke overlever. - Går du?
Ordne opp i disse smålighetene selv.
Unna vei.
En gang til.
Pust.
Han kom for tidlig.
Han puster dårlig.
Han er døende, mor.
Ta vare på ham.
God aften.
Nå hadde det passet seg, ja.
Hvis det ikke var så, at du uttrykte at slikt må unngås.
Ta det med ro. Jeg respekterer gjerne dine ønsker.
Jeg var redd for at George skulle få tak i beskjeden min.
Alle pengespørsmål er fikset mellom ham og Rikard, -
- så han bryr seg ikke om hva jeg gjør lenger.
- Unnskyld. - Det er glemt.
Jeg skrev til mor om giftemålet.
- Hun svarte med en forbannelse. - Du trenger ikke hennes velsignelse.
Forbannelsen kan ikke skade deg. Du har en mann som elsker deg.
Og du har meg.
Jeg skal aldri svikte deg igjen.
Kommer du og hilser på meg? Vi skal bo på Warwick Slott.
Du skal hjem. Det er klart jeg hilser på.
Ikke gråt, Anne.
Issy, jeg har savnet deg sånn.
Det er en trøst å vite at begge er hos Gud nå.
Et øyeblikk trodde jeg at jeg skulle miste deg også.
Bare et øyeblikk? Da har du vært heldig.
Da du krenket fristedet, stod jeg ved din side.
Da jeg så deg kvele en gammel mann mens han sov, stod jeg på din side.
Jeg tvilte aldri på deg.
Før jeg kom inn på rommet ditt den kvelden.
- Det? Er det det som tynger deg? - "Det"?
Du lå med henne som om du elsket henne.
Som om hun lett kunne tatt min plass.
- Ingen kvinne kan ta din plass. - Hun tok den.
Kvelden før fødselen var du med henne og ikke med meg.
Du visste at jeg ikke kom til å være en mann som satt ved dine føtter.
Vi er ikke unge lenger.
Vi er ikke de vi var da vi møttes. De fins ikke lenger.
Så hva er igjen da?
Det som er igjen er min kjærlighet til deg.
Det er du som gir meg styrke i strid.
Du er hjemmet mitt.
Prinsen blir en dyktig rytter.
Deres Nåde.
Tekst: Elin Wikstrøm www.broadcasttext.com